Quan Felip es va enamorar de Letícia i Juan Carlos es va assabentar, va contactar als seus pròxims perquè investiguessin exhaustivament tot sobre aquesta dona. La idea que fora una altra plebea ja no li resultava atractiva, molt menys que estigués divorciada del seu professor d'institut o que fos periodista. L'únic al seu favor era que almenys era espanyola, d'Astúries específicament. Tanmateix, hi havia molts episodis foscos que havien de romandre ocults, ja que la seva revelació podria arruïnar la reputació de la corona. Felip VI es va encarregar d'encobrir alguns d'aquests episodis, els quals Letícia li va confessar en un acte de sinceritat, com els seus suposats avortaments.
Jaime Peñafiel és el crític més gran de la Casa Reial, especialment de l'actual, ja que defensa amb fermesa el regnat de Juan Carlos. Als seus articles, retrata Letícia com el brivall de la història. Recentment, va llançar un nou llibre titulat "Letizia i jo", en col·laboració amb Jaime del Burgo, que torna a posar en dubte a la reina. El 21 de novembre va publicar aquest llibre, on l'experimentat cronista fa el que ell considera "una contribució necessària per revelar la veritat sobre la vida d'una dona l'existència de la qual difereix de la dels altres espanyols, simplement per ser la consort de Felip VI."
![Jaime del Burgo Jaime del Burgo](/uploads/s1/44/90/58/51/jaime-del-burgo.jpeg)
Jaime del Burgo, ex de Telma Ortiz, germana de la reina, és una de les figures destacades en aquest llibre. Encara que va intentar conquerir Letícia sense èxit, va ser testimoni del casament real. En els últims mesos, ha mantingut "converses telefòniques" i ha "intercanviat correspondència" per correu electrònic amb Jaime Peñafiel, compartint-li "fets rellevants" de la seva vida privada.
El CNI va entrar a la casa de Jaime del Burgo per buscar uns papers que perjudicarien Letícia i Felip
Jaime del Burgo va intentar aturar l'abdicació de Joan Carles I, que segons ell va ser organitzada per Letizia. "Dies abans que el rei abdiqués, vaig intentar evitar la cerimònia mitjançant una conversa amb el cap de la Casa. La informació que li vaig proporcionar mai va arribar a orelles de l'interessat; al contrari, va ser utilitzada per facilitar la seva renúncia. Potser algun dia consideri realitzar una tesi doctoral en dret sobre el vici en el consentiment i aquesta històrica abdicació. 'Comporta't', em vaig dir a mi mateix. Davant la injustícia? Convertir-me en un Sancho golafre i pervers? Mai! Les lluites familiars són una cosa, però rabejar-se amb un ancià indefens és una altra. Desterrat a morir a terra de moros? Per què? Morir lluny de casa és el pitjor que li pot succeir a algú."
![Letizia Ortiz i Jaime del Burgo, amants en NYC, 2011, TV3 Letizia Ortiz i Jaime del Burgo, amants en NYC, 2011, TV3](/uploads/s1/44/80/08/45/letizia-ortiz-y-jaime-del-burgo-amantes-en-nyc-2011-tv3.jpeg)
"El dia que el CNI va registrar la meva casa a Genthod, als afores de Ginebra, en el número 9 de la rue de Village, buscant el que sempre va estar i segueix custodiat en una caixa forta d'una institució financera amb l'ordre expressa de ser lliurat al defensor de la meva memòria en cas de mort accidental o prematura, aquell dia, dic, també em vaig comportar en vista de tota la meva intimitat vilipendiada", continua. En cas de mort prematura o accidental, aquests documents es faran públics.