Contra les CAFO (macrogranges)
![Contra les CAFO (macrogranges) Contra les CAFO (macrogranges)](https://www.elnacional.cat/oneconomia/uploads/s1/38/03/87/58/joan-martinez-alier.png)
- Joan Martínez Alier
- Barcelona. Dilluns, 16 de gener de 2023. 05:30
- Actualitzat: Dimarts, 31 de gener de 2023. 20:08
- Temps de lectura: 4 minuts
El que a Espanya s'ha començat a dir macrogranges es coneix internacionalment com a CAFO, acrònim utilitzat pel departament d'Agricultura dels Estats Units que significa "operació concentrada d'alimentació animal". Són granges d'una sola espècie, sense lloc per moure's, amb més de 700 vaques lleteres, o 1.000 vaques de carn, o 2.500 porcs, o 10.000 ovelles, 55.000 galls dindis, 125.000 pollastres o 82.000 gallines ponedores. Les CAFO han trobat molta oposició. Donaré tres exemples únicament, que estan documentats a l'EJAtlas (Atles de Justícia Mediambiental): un a França, un altre a Espanya, i un altre als Estats Units.
La granja de les mil vaques
Fa gairebé deu anys al nord de França es va projectar una primera CAFO, una operació concentrada d'alimentació animal. El projecte va ser inicialment validat per les autoritats franceses, però la població i algunes organitzacions van estar fermament en contra del seu desenvolupament actuant per posar fi a aquesta macrogranja de 1.750 vaques fent protestes, convencent els empleats perquè se'n vagin a llocs de feina millors. La història d'aquest projecte és la de M. Ramery, un magnat local de la indústria de la construcció, que va decidir reunir diverses granges lleteres a gran escala en una sola unitat de 1.000 vaques + 750 vedells, vinculada a la unitat de digestió anaeròbica (unitat de metanització) més gran a tot Europa. Estava prevista la venda de la llet a una de les empreses industrials més grans de processament de lactis de França.
El permís de planificació per construir la unitat agrícola es va atorgar després que un informe d'estudi d'impacte ambiental conclogués que, malgrat la gran oposició local, el projecte hauria de rebre el vistiplau. La forta oposició al projecte per part de Novissen, el grup d'oposició de residents i agricultors locals i la Confédération Paysanne (la branca francesa de la Via Campesina) es va basar en quatre factors diferents. Els aspectes ambientals: 1.000 vaques serien més sostenibles ambientalment com 20 ramats diferents de 50 vaques alimentades amb pastures locals proporcionant a 20 petits productors i els seus treballadors agrícoles un suport continu. L'escala de metanització d'aquest projecte requeriria 2.700 hectàrees per escampar les 40.000 tones de fems cada any. I això fa mala olor. Imagini's quants poblets de la regió patirien per l'aire.
En segon lloc, no s'ha respectat la democràcia ni l'interès general de les poblacions locals. I la població local ha expressat una desaprovació massiva del projecte. En tercer lloc, la qüestió del benestar animal és central aquí. Aquesta quantitat de vaques en una unitat de producció industrial no són compatibles amb el benestar animal, i també causen un risc més gran de malalties i epidèmies. I finalment econòmica: aquesta granja es beneficia de subsidis que es gastarien millor donant suport als petits productors.
El permís es va concedir a començaments de 2013, primer per a 500 vaques, després un mes més tard per a unes altres 500. Es va mantenir malgrat dos intents posteriors d'enderrocar-lo. Aquest permís no va respectar els requisits reglamentaris ambientals en termes de l'àrea requerida per escampar fems. La Confédération Paysanne va dur a terme dues ocupacions, la primera el setembre de 2013, la segona el maig de 2014. Durant la primera, la maquinària va ser immobilitzada. En la segona, diverses màquines van ser desmantellades. Cinc membres de la Confédération Paysanne van ser arrestats i nou persones havien de ser jutjades. Ara bé, per al 2021 es va anunciar que el malson de "La granja de les mil vaques" havia acabat. Aquesta CAFO, ubicada a Buigny-Saint-Maclou al Somme, havia de tancar les seves portes després d'anys d'acalorada controvèrsia entre activistes ambientals i l'amo de la CAFO.
Noviercas, a Sòria
A Noviercas, un poble de 155 habitants, ubicat a la província de Sòria, l'Ajuntament en principi va donar permís per a la construcció d'una macrogranja de llet, una CAFO. Segons l'Associació Hacendera seria la macrogranja més gran del continent europeu, amb una mitjana de 24.000 animals. És contradictori instal·lar aquesta instal·lació en ple debat de canvi climàtic. L'Associació Hacendera va mostrar la seva preocupació per possibles danys ambientals per l'enorme consum d'aigua que es necessitarà per al manteniment, la possible contaminació d'aqüífers pels purins i excrements, i l'expulsió de gasos amb efecte d'hivernacle. En l'àmbit regional es pot desplomar el preu de la llet. Després de moltes protestes i manifestacions, per a l'any 2023 el projecte ha estat rebutjat.
Lyn Hennings, premi Goldman. Michigan
Tot això té antecedents als Estats Units i també a la Xina i altres països. Un cas molt famós és el de les CAFOs de Michigan de fa 30 anys, que va tenir una protagonista destacada. Lynn Henning va ser una activista d'èxit. L'agricultura industrial es veu facilitada per canvis de política agrícola que redueix artificialment el cost de l'alimentació del bestiar; l'Agència de Protecció Ambiental (EPA) ignora la contaminació de les granges industrials; i el Departament de Justícia (DOJ) permet que els empaquetadors més importants de carn es fusionin en un monopoli virtual.
Milers de vaques lleteres, ocells de corral i porcs estan confinats durant tota la seva vida. Michigan anteriorment tenia una tradició de petites granges familiars que ara són substituïdes per les CAFOs, com en altres estats també. Els excrements animals produïts diàriament en una CAFO de mida mitjana equivalen als d'una ciutat amb 70.000 persones.
Els polvoritzadors d'alta pressió eliminen els rebutjos dels pisos utilitzant potents solvents químics. El vessament després es canalitza a enormes pous oberts o botes on roman sense tractar. Aquesta barreja tòxica d'excrements i orina, agents químics, pesticides, hormones, bacteris com l'e. coli, antibiòtics, sang i fins i tot fluids de naixements i parts de cadàvers en descomposició es deixa fermentar durant setmanes, creant fums nocius i compostos químics perillosos com el metà, l'amoníac i el sulfur d'hidrogen. Després, els rebutjos es transporten en camions o es canalitzen cap a camps propers, on es ruixa com a "fertilitzant", filtrant-se als subministraments d'aigua subterrània i escorrent-se cap a rierols i rius locals. Els agricultors familiars, econòmicament collats fins a gairebé el col·lapse, sovint són pagats pels operadors de CAFO per permetre'ls ruixar els seus camps, creant condicions tòxiques a les seves propietats.
L'agricultora Lynn Henning va començar a trobar fems que es filtraven a l'aigua poc després que les CAFO arribessin a la seva comunitat rural a Clayton. La seva mare i el seu marit, d'uns 80 anys en aquell moment i que vivien, a menys de 300 metres d'una CAFO, van ser diagnosticats amb enverinament per sulfur d'hidrogen i dany cerebral irreversible. Ningú no volia comprar la seva propietat. Henning i altres veïns van formar el grup "Ciutadans preocupats pel medi ambient del centre sud de Michigan" (ECCSCM), i van començar a organitzar-se per portar les CAFO davant la justícia. Henning va recopilar informació sobre els vessaments contaminants de les CAFOs, les seves ubicacions i punts d'origen. Educant-se a si mateixa i a altres sobre reglaments estatals, fotografies aèries i mostreig d'aigua, Henning, que ja era una líder comunitària respectada, arrelada a la terra i connectada amb els qui l'envoltaven, va començar a demanar a les autoritats estatals i federals que responsabilitzessin les granges industrials de bestiar pel dany a l'aigua i l'aire.
El 2008, per primera vegada, el govern va negar el permís per a una CAFO gràcies a les indagacions de Henning. Si bé més tard es va atorgar un nou permís, la comunitat va apel·lar. Henning viatjava regularment per ajudar altres comunitats a tot el país desafiant les CAFO. Va patir diverses agressions i amenaces al seu propi domicili. Li van dir "terrorista". En la dècada de 2010 continuà la seva campanya col·lectiva, guanyant-se el Premi Goldman (que es dona als ecologistes més coneguts del món), la qual cosa va servir per fer molt més visibles els problemes de les CAFOs, però no per eliminar-les.