Despertar-se al matí sentint-se cansat és una queixa comuna, tan habitual que moltes persones ni tan sols pensen a consultar un metge que les ajudi a solucionar el problema.
Tanmateix, el son no reparador és una forma d'insomni. Per insomni, ens referim a la dificultat per agafar el son a la nit, tornar a adormir-se en despertar-se a la nit i dormir prou bé per despertar-se l'endemà sentint-se descansat.
Insomni
La gravetat de l'insomni està directament relacionada amb la intensitat dels símptomes i més concretament amb la importància de les seves repercussions en les activitats diàries: cansament al despertar, somnolència diürna, problemes de concentració o alteració de l'estat d'ànim.
L'insomni pot ser induït, per exemple, per depressió, dolor o febre. En aquests casos, es diu que és insomni secundari. Parlem d'insomni primari quan no està visiblement lligat a cap problema de salut concret, sinó a factors intrínsecs: tendència a dormir malament des de la infantesa (antecedents genètics), dificultat per deixar-se anar en agafar el son, particular sensibilitat al soroll, estrès, etc. Aquesta forma d'insomni representaria el 30% de tots els casos crònics.
L'insomni afecta entre el 15 i el 30% de la població. La seva prevalença tendeix a augmentar amb l'edat: entre els majors de 65 anys afecta el 50% de les persones, principalment dones. En els octogenaris, l'insomni és gairebé dues vegades més freqüent que en els adults joves (36 % davant el 19 % entre els 15 i els 24 anys).
![Home cansat : Pixabay Home cansat : Pixabay](/uploads/s1/19/19/32/17/hombre-cansado-pixabay.jpeg)
Desafiaments
Es calcula que al voltant del 15 % de la població pren medicació ocasional o habitual per dormir, sent les més freqüents les benzodiazepines. Tanmateix, el seu consum és problemàtic en més d'un sentit. Aquestes substàncies no només provoquen efectes secundaris (problemes de memòria, deteriorament cognitiu), sinó també addicció, i per això és necessari augmentar les dosis al cap d'un temps per produir el mateix efecte.
Normalment, aquests medicaments només s'han de receptar per un període d'unes setmanes. Per tant, el seu ús per tractar l'insomni crònic és inadequat, perquè és il·lusori voler resoldre un problema recurrent amb una solució l'eficàcia de la qual ha de ser de curta durada.
Què fer
És important respectar certes regles d'higiene de vida, perquè petits canvis poden millorar la situació. Per exemple, l'exposició a la llum del dia per ajudar a regular el nostre rellotge biològic. De fet, el cicle somni-vigília està naturalment condicionat per l'alternança del dia i la nit, a través de la producció d'una hormona, la melatonina, la secreció de la qual és estimulada per la foscor i inhibida per la llum. Els mals hàbits a combatre inclouen beure cafè i alcohol, i interactuar amb pantalles a la nit, just abans d'ajeure's o al llit.
Les teràpies cognitives conductuals que combinen exercicis de recondicionament del somni amb tècniques de relaxació han demostrat la seva eficàcia. No sempre és senzill de determinar si l'insomni és anormal, perquè la quantitat de somni necessària varia d'un individu a l'altre, de vegades considerablement. A més, aquesta necessitat evoluciona amb l'avanç de l'edat, generalment més aviat en el sentit d'una disminució que pot ser compensada per breus somnolències en determinats moments del dia, fragmentant el somni.