Parelles besant-se i nens ben vestits jugant als carrers de París són les escenes que va captar el fotògraf Robert Doisneau (1912 - 1994) entre el 1934 i el 1971. 50 fotografies en blanc i negre resten ara exposades a la galeria Foto Nostrum fins al 5 de març sota el títol Le temps retrouvé.
El fotògraf francès tenia una gran habilitat per captar moments espontanis i les imatges seleccionades per aquesta exposició revelen instants tendres de la vida quotidiana que es respirava a París. Robert Doisneau sempre fou un activista de la fotografia entesa com a art i se’l considera un dels fotògrafs més importants dels anys 40. Si això hi afegim que la mostra inclou Le Baiser de l’Hôtel de Ville (1950), el petó més famós de la fotografia de postguerra, l’èxit de públic ja està assegurat.
Les tietes catalanes i el romanticisme parisenc
Aquesta és una exposició per a tots els públics; les tietes catalanes gaudiran sentint nostàlgia pel romanticisme parisenc, i els joves amb certa inclinació per la cultura quedaran contents d’haver conegut un fotògraf de la generació de Robert Capa (1913 - 1954). Ara bé, tothom qui vulgui presumir d’haver assistit a aquesta exposició haurà de preparar la butxaca, ja que el preu de l’entrada ronda entre els 5,50 i els 11,50 euros, tret dels més petits de 13 anys que tenen accés gratuït. Que fotut ser un millennial interessat per la cultura!
![42950+Timide+à+lunettes,Paris+1956+HD 42950+Timide+à+lunettes,Paris+1956+HD](/uploads/s1/39/54/77/01/42950-timide-a-c-lunettes-paris-1956-hd_15_630x420.jpeg)
És la primera vegada que s’exposa una individual de Doisneau a Barcelona; i és que la galeria Foto Nostrum, malgrat la seva recent existència, acumula diversos debuts. És una galeria que se centra en un públic més internacional que local. Les fotografies estan acompanyades per algunes frases icòniques del mateix fotògraf escrites exclusivament en anglès, encara que ell era més francès que un croissant.
Doisneau i la pantalla de Prosegur
Hi ha alguns detalls que atorguen un to descuidat a l’exposició: un router mig caigut sota una de les fotografies exposades, bastants errors ortogràfics i gramaticals en els pocs textos de paret que hi ha o una pantalla gegant de Prosegur amb una càmera en directe que interromp el recorregut de la visita.
![C65A+Les+pieds+au+mur,+Paris+1934. C65A+Les+pieds+au+mur,+Paris+1934.](/uploads/s1/39/54/77/43/c65a-les-pieds-au-mur-paris-1934_15_630x420.jpeg)
La fotografia és un art que acostuma a cridar l’atenció a un ampli ventall de públic, només cal veure l’èxit anual del World Press Photo al CCCB. Les exposicions de fotografia són una aposta segura i l’obra de Robert Doisneau és paradigma d'això. Es nota la vocació que hi ha darrere de cada imatge, ja sigui per la paciència d’esperar el moment idoni o bé per la passió que projectava a través de la seva càmera. Una passió que et mou a besar fins i tot el vigilant de Prosegur.