El dret internacional és quelcom complex i més si implica persones, guerra o genocidis. En aquest sentit, des d’ElNacional.cat parlem amb la doctora Shahd Hammouri, professora de Dret Internacional a la Universitat de Kent i consultora jurídica internacional, perquè ens expliqui una mica millor les implicacions per a Israel i Palestina en el dret internacional, les afectacions i també la dialèctica que hi ha al voltant. La seva recerca se centra en les economies de guerra i la teoria crítica. És autora del llibre Corporate War Profiteering and International Law que aviat veurà la llum.
El dret internacional diu que els hospitals o escoles no poden ser atacats en un conflicte armat. Tanmateix, Israel s'ha amagat molt darrere d'una secció que diu que hi ha aquesta opció d'atacar hospitals i escoles si s'utilitzen amb finalitats terroristes.
En primer lloc, com a qüestió de context, hem de ser realment conscients que el dret internacional es pot utilitzar políticament. I Israel ha treballat específicament per desenvolupar interpretacions específiques que normalment només es veuen ells mateixos i els EUA. No tothom està d'acord amb la seva anàlisi. És per això que sempre demanem una persona jurídica independent, i ni tan sols confiem en el Tribunal Penal internacional, atès que el seu comportament recent no ens ha demostrat realment imparcialitat en relació amb la protecció dels hospitals i escoles. Israel argumenta que la protecció especial que el dret internacional dona a un hospital o una escola apareix quan, per exemple, hi ha un dels combatents armat. Per començar, el marc del terrorista no és un marc que existeix en el dret internacional humanitari, per tant, no és un marc acordat perquè no hi ha una definició del que és un grup terrorista.
I, tampoc no hi ha cap definició, no hi ha normes especials de com tractar amb els diferents grups. Són un grup armat, aquest és un conflicte armat internacional i s'apliquen les regles del joc normals. Això és un argument polític. Això no és un argument legal. En general, hi ha aquesta protecció. I després hi ha aquesta protecció específica per llocs com hospitals i escoles i paramèdics i tot això. Això només pot ser si es té una gran evidència que les operacions militars s'estan duent a terme en aquests llocs i fins ara, Israel no ho ha proporcionat. I com hem vist històricament, l'exèrcit israelià no és una font d'informació fiable en relació al que considera. Fins i tot, en cas que hi hagi proves molt greus que s'està utilitzant com a font en el combat.
![bombardeig israel efe bombardeig israel efe](/uploads/s1/44/85/28/01/bombardeig-israel-efe_15_630x420.jpeg)
El que hem vist, donat el nivell molt alt de morts i l'alta densitat de població a Gaza, per descomptat, és a causa de la història de la regió. Hi ha una neteja ètnica sistemàtica dels palestins. Sempre ha portat a una destrucció civil molt gran. Així que el que hem vist és que Israel troba un o dos grups de combatents de Hamàs que van a una escola, o a qualsevol lloc i llavors apunten a tot el lloc. Això no és acceptable en el dret internacional, sobretot si aquestes persones no estaven involucrades en hostilitats en aquell moment. Si ens fixem en les armes que utilitzen, són molt desproporcionades en comparació amb la necessitat militar.
Hi ha una neteja ètnica sistemàtica dels palestins
Quin serà el càstig per a Israel?
El dret internacional és inherentment un espai polititzat fins i tot a la pràctica. Tanmateix, el que veiem a Israel és que està arribant a un punt de ruptura. On, fins i tot, la política ja no la pot protegir. Però el que anomenem a això en dret internacional és en realitat la creació d'un estat excepcional. De manera que Israel no té les normes legals internacionals aplicades. El cas històric de Sud-àfrica ens ofereix un cas molt important perquè el govern sud-africà infringia sistemàticament el dret internacional amb el suport dels EUA i el Regne Unit. Tornant enrere, el que dèiem de l'objectiu dels hospitals seria considerat un crim de guerra. Per descomptat, és molt important tenir en compte que tenim un bon nombre d'experts de les Nacions Unides i dels principals estudiosos del món en estudis de genocidi, i actualment, el que estem veient és un genocidi.
Així que Israel està sota un risc legal històric més gran aquí. I també hi ha un cas contra Israel que se sentirà al febrer sobre la il·legalitat de l'ocupació de Cisjordània i Gaza en conjunt. I això estava en marxa molt abans del 7 d'octubre. Per tant, veurem un canvi en la narrativa. I en el moment que això passi, començaran a aplicar-se els mecanismes legals internacionals. Per descomptat, això és tan dolent que probablement el que necessitem és un tribunal especial o un tribunal ad hoc, en el que anomenem justícia transaccional, on tenim una investigació independent. I ara nosaltres com a aliats i simpatitzants de la societat civil, estem intentant ajudar amb la documentació. Estem fent tot el possible per documentar-nos. Entrevistar els testimonis i el que estem trobant sobre el terreny és una prova molt clara de l'incompliment de tot el que podem trobar a l'Estatut de Roma i a la Cort Internacional.
Israel diu que abans del 7 d’octubre no hi havia guerra. Després ha dit que necessita defensar-se. Palestina repeteix que el que hi ha és una ocupació. Quina implicació dialèctica té tot això?
Per descomptat hi va haver una guerra, abans del 7 d'octubre perquè Israel és un ocupant de Gaza. Aquí, s'aplica la guerra d'ocupació i això és un conflicte armat internacional, així que el dret internacional ja estava promulgat. Israel argumenta que no va ocupar Gaza, però, la prova legal per a l'ocupació és si es pot o no controlar efectivament la zona. Per tant, i en el cas de Gaza, l'exemple molt senzill, el fet que van poder tallar el subministrament de menjar, aigua i electricitat en un dia demostra que tenen control de la zona. Per descomptat, Israel controla les fronteres de Gaza, vigila tota Gaza en tot moment, i fins i tot controla quantes calories menja cada persona a Gaza, i la gent de Gaza ha estat així durant 17 anys. Si això no és una guerra, no sé què és. És un espai històric molt estrany on han tancat gent. Tenim companys que mai no han pogut sortir de Gaza. Tenim altres companys que, un cop surten de Gaza, no se'ls permet tornar mai. Així que la gent passa anys allunyada de les seves famílies. Israel té una política de separació entre Gaza i Cisjordània. Així que la gent de Cisjordània no pot anar a Gaza. I viceversa, si vas a Cisjordània perds la teva residència a Gaza. Això vol dir que Israel és un ocupant efectiu.
![gaza roba estesa efe gaza roba estesa efe](/uploads/s1/44/84/16/17/gaza-roba-estesa-efe_15_630x420.jpeg)
Totes les parts d'investigació independent provinents de les Nacions Unides han conclòs que hi ha proves que Israel ha comès crims de guerra i crims contra la humanitat en tots els seus atacs contra Gaza. I tampoc podem oblidar la història de com va ser Hamàs. Hamàs va ser, al principi, una organització benèfica que va rebre el suport i el finançament d'Israel per infravalorar el treball del moviment d'alliberament palestí. I després del setge, el poder del partit va créixer a causa de la quantitat de repressió i opressió que s'impulsava des d'Israel. Israel sempre afirma que té dret a defensar-se. Segons la carta de les Nacions Unides, no tens dret a defensar-te d'una zona que controles i ocupes. I això va ser una cosa que després va ser insistida per la Cort Internacional de Justícia en un cas sobre el mur il·legal que va ser construït per Israel a Cisjordània. Van dir que Israel no pot utilitzar aquest argument contra les àrees que ocupa. Així que això també és molt, molt important i s’ha de dir.
Segons la carta de les Nacions Unides, no tens dret a defensar-te d'una zona que controles i ocupes
Israel té el dret com a ocupant a vigilar la zona, a eliminar l'amenaça. I en el moment en què va acabar l'amenaça que es va fer el 7 d'octubre, que és el 8 d'octubre, ja no té un marc legal, amb el qual atacar. I també hem de recordar que ara Israel no només ataca Gaza, sinó que fins ara ha matat més de 240 persones a Cisjordània, més de 6.000 persones han estat empresonades en la totalitat dels territoris palestins, moltes de les quals torturades, i per descomptat, totes les xifres de persones mortes no inclouen quantes estan ara discapacitades, ni quantes són ara orfes.
Està obsolet el dret internacional per parlar sobre l’ocupació israeliana?
Fins i tot és com si Israel intentés oblidar-se del fet que són ocupants. Molta gent ja ha dit que és clar que és un estat d'apartheid. Estic absolutament d'acord amb aquest argument. De fet, Sud-àfrica ha defensat això a la mateixa Cort Internacional de Justícia. Molts altres estats també estan d'acord. Si ets palestí tindràs, de facto, molts menys drets que qualsevol altra persona israeliana. Una persona d'origen palestí a Israel, tindrà menys drets que una persona jueva a Israel. El principal problema amb el dret internacional humanitari, les lleis de la guerra, és que no ho tenen en compte. No tenen en compte el fet que una part sigui molt, molt més forta que l'altra. Israel és una de les 10 potències militars més fortes a tot el món, i és una guerra que lidera l'exportador d'armes. I la meva pròpia especialitat són les economies de guerra i l'esperit de guerra corporativa. Així que estic molt familiaritzada amb quants diners guanya Israel. He vist que a Londres, les corporacions d'armes israelianes ensenyaven imatges de com s'utilitzaven les seves armes a Gaza per comercialitzar-les amb altres estats. Ells ara estan utilitzant noves armes contra els palestins, que no havien utilitzat abans. Per tant, Israel és un estat militar molt avançat, i no només això, és inherentment un estat colonitzador perquè això són els trets clàssics de la colonització. Quan domines persones, quan fas actes inhumans sistemàtics, la gent a Palestina es pot detenir en qualsevol moment, com hem vist amb la detenció arbitrària. Si ets palestí, és més probable que et matin sense judici. Si ets palestí, és més probable que siguis desplaçat, visquis en guetos. La política d'Israel ha portat el desenvolupament de l'economia palestina, i com els palestins no poden tenir cap desenvolupament econòmic.
Si ets palestí, és més probable que et matin sense judici
En l'ocupació israeliana, vist en perspectiva, es pot veure que Israel funciona com un colonitzador modern. I el que estan intentant fer als mitjans de comunicació i el que estan intentant fer en les seves narracions és que passem per alt el fet que en realitat és la seva política i sempre ha estat la seva política soscavar els drets humans dels palestins i presentar-se al món com un estat contra un grup terrorista. I això és molt equivocat.
![gaza israel tanc efe gaza israel tanc efe](/uploads/s1/44/84/42/35/gaza-israel-tanc-efe_15_630x420.jpeg)
La meva crítica al dret internacional és perquè el dret internacional també està desenvolupat políticament. El propi estat del globus i els estats que van ser colonitzats abans van intentar desenvolupar el dret internacional per entendre les complexitats d'això i dir que de vegades una part és més forta que l'altra i hem de tenir-ho en compte. Tenim una llei molt antiga i obsoleta, però fins i tot amb aquesta llei antiga i obsoleta que no entén les complexitats de la situació i no les tradueix. Israel encara emprèn les formes més grans d'il·legalitat, fins i tot amb aquesta llei està intentant utilitzar-la per distorsionar la comprensió de la gent i del que està passant sobre el terreny.
En aquest context de dret internacional, qui pagarà o qui hauria de pagar per les destrosses i les atrocitats de Gaza?
Israel està duent a terme actualment la destrucció de la infraestructura civil. Hem vist explosions d'universitats, el parlament... I de nou, tot això és una indicació clara de la seva intenció de genocidi. El govern d'extrema dreta està intentant dir a la gent que tornarem a tenir assentaments. Així que la seva intenció de desplaçar la gent de Gaza i expulsar-la de les seves terres és molt clara, i això és el que han fet històricament, des del 1948, amb la Nakba el 1967 i, després, amb l'expansió. Israel té una intenció molt clara a través dels 2,2 milions de persones a Gaza, i tenim proves molt clares d'això. També ha anat a parlar amb inversors de la indústria del gas, per exemple, i els ha dit que no es preocupessin, que ampliaran l’exploració a les costes de Gaza, ha dit a la seva gent que buidaran Gaza. Tanmateix, el més probable és que la comunitat internacional no ho permeti. El desplaçament d'una població civil és un crim de guerra. La destrucció de la infraestructura civil és un crim de guerra. I el més important, l'annexió o la presa de terres per la força és un acte d'agressió. Tots aquests són delictes molt il·legals segons l'Estatut de Roma.
La destrucció de la infraestructura civil és un crim de guerra
Si tornem a la pregunta, per exemple, què passarà l'endemà? Des d'una perspectiva jurídica internacional, si tornem al cas de guerra a la Cort Internacional de Justícia l'any 2004, veurem que el tribunal va dir específicament que Israel és responsable de pagar per la reparació. Des dels termes legals, Israel n'és responsable. Però, en termes pràctics, cal ser temorós perquè ara estem parlant de milers de milions de destruccions a la infraestructura civil. Estem parlant de persones que han quedat atrapades i 2,2 milions de persones que han estat traumatitzades psicològicament. Milers de persones necessitaran rehabilitació física, tothom a Gaza ha perdut la seva font d’ingressos. I en comptes de promulgar reparacions i donar els drets a la gent, aquestes persones haurien de ser compensades. I el problema de les ajudes és que són ‘caritat’. Palestina té una història molt llarga en aquest sentit, esperarà molta ajuda dels estats còmplices. La UNRWA, que és el Consell de Refugiats de l’ONU, destaca ja que el 70% de la població de Gaza té l’estatus de refugiat perquè són descendents o nets de persones que van ser desplaçades de zones que ara coneixem com Israel. Segons el dret internacional, aquestes persones tenen dret al retorn.
![israel gaza bombardeig efe israel gaza bombardeig efe](/uploads/s1/44/86/38/65/israel-gaza-bombardeig-efe_15_630x420.jpeg)
Un 50% d’elles són nens perquè aquestes persones han tingut tanta por de ser netejades ètnicament i assassinades, que durant molt de temps s’han sobrereproduït perquè tenien por que la seva gent morís. Uns 35.000 nens ara són orfes, és una xifra enorme. Estem davant d’una crisi humanitària a gran escala. La UE no acceptarà més refugiats, l’única manera de solucionar-ho és la rendició de comptes, però la realitat és que aquesta gent serà molt pobra i dependran d’ajuda. No tenen dret a viatjar, és complicat obtenir un passaport pel seu estatus legal. És una catàstrofe humanitària i no sabem qui la finançarà, segurament els estats del Golf. Una guerra és una inversió molt gran per als aprofitats de la guerra, i és una manera horrible de fer que la gent depengui dels donants en comptes de poder ser independent. Gaza tenia una economia molt funcional, però part de la població estava molt empobrida.