Que Adriano Galante tenia molta música en el seu ésser era alguna cosa que feia anys que sabíem. El músic és un dels fundadors de la banda més atemporal, estranya i especial de l'escena a Catalunya, Seward. Només cal escoltar Second Two: chapter home (2017) o l'espacial remix de Begun (Kiruna) per veure tot el que inclouen aquests apàtrides de les guitarres. Galante és un artista com ja no es troben: posat en totes i cada una de les batalles que fan de la música alguna cosa més que producte. Pura acció sonora.
El que han vingut a demostrar temes com Un corazón que dice és que l'autor també tenia una bis directa, menys mental i contemporània. Compromesa igual. D'una altra manera. Més amb les emocions, amb la comunicació. Una bis capaç d'arribar a públics menys instruïts, menys acostumats a circuits de nínxol de la cultura (performance, arts interdisciplinàries, etc.). I que era capaç de fer el salt a places més plenes sense perdre pel camí ni àpex del discurs.
![adrian galant adrian galant](/uploads/s1/40/93/38/33/adrian-galante_15_630x420.jpeg)
Un corazón que dice és una carícia. Una mica críptica en la lletra per moments, refallida com una cova volcànica. Però fàcilment atrapa: tot es pot comptar entre rialles. Està dedicada a allò que està per voler. Sembla una autoconfessió: entre cançons, i amb una mica d'alegria, poden dir-se la gran majoria de coses. No fan falta grans arranjaments, tampoc gaires miraments: la cançó popular es canta amb poc, i fa impacte. La peça la firma amb B1n0, el productor d'oïda més internacional de l'escena i col·laborador acèrrim de l'artista. I el tema es vesteix de James Blake, i d'una veu que s'amaga, com la del Bon Iver més electrònic. I també de glitch i de ruptura, com fa la veneçolana Arca, adalil dels passatges transgressors i dels comeback a la calma.
El que han vingut a demostrar temes com Un corazón que dice és que l'autor també tenia una bis directa, menys mental i contemporània. Compromesa igual. D'una altra manera
Un corazón que dice és part d'una nova manera d'expressar-se de Galante. És part de Toda una alegría, un disc dispar, que enllaça. I que es vertebra en col·laboracions. La de B1n0 és només una d'elles. També hi són Maria Arnal, Judith i Meritxell Nedderman, Tarta Relena, Ana Tijoux o Sílvia Pérez Cruz. Les cançons brillen a diferents nivells. I, encara que és difícil trobar perles a la sorra, el músic té facilitat: Infinitivamente, al costat del duo de moda del pop català Pol Batlle i Rita Payés, té un compàs temperat, una cadència riallera. I una lletra primaveral: "Bailar y quitarnos los males". Doncs això.