Els números no enganyen. La victòria del Barça contra l’Athleitc de Bilbao (2-0) combinada amb la derrota de l’Atlètic de Madrid a Vila-real (2-1) amplia les diferències entre blaugranes i matalassers fins als onze punts. Un marge que convida a treure la calculadora per començar a preparar la celebració del títol.
Tots els càlculs tenen en compte, com no podria ser d’una altra manera, el pròxim Clàssic de Lliga al Camp Nou, que se celebrarà el cap de setmana del 5-6 de maig amb un horari encara per determinar. La possibilitat que el Madrid faci el passadís al Barça és real i si les diferències amb l’Atlètic s’amplien en les pròximes jornades es convertirà en una certesa.
La Lliga ha hagut d’improvisar per culpa de la final de la Copa del Rei, fixada per al dissabte 21 d’abril, i ha mogut el Barça-Vila-real de la Jornada 34 al 9 de maig, tres dies després del Barça-Madrid. Un nyap que encara afegeix més al·licients a la festa d’un títol que ja està sentenciat.
El derbi madrileny marca el Clàssic
El Barça-Madrid pot estar condicionat pel Madrid-Atlètic de la jornada 31. Si els tres equips ho guanyen tot, però els matalassers cauen al Santiago Bernabéu, els blaugrana celebrarien el títol de Lliga a Riazor, en la jornada 35, una setmana abans del Clàssic. Aquests són els nou partits del Barça d’aquí a final de temporada:
Jornada | Rival | Estadi |
---|---|---|
30 | Sevilla | Ramón Sánchez pizjuán |
31 | Leganés | Camp Nou |
32 | València | Camp Nou |
34 | Vila-real | Camp Nou |
35 | Deportivo | Riazor |
36 | Reial Madrid | Camp Nou |
33* | Celta de Vigo | Balaídos |
37 | Llevant | Ciutat de València |
38 | Reial Societat | Camp Nou |
*Partit ajornat per la final de la Copa del Rei
Guanyar la Lliga a Galícia tindria premi: el Madrid viatjaria a Barcelona amb l’obligació moral de retre homenatge al vigent campió. La tradició del passadís, consolidada en el futbol espanyol, comportaria que Cristiano Ronaldo felicités Leo Messi entre aplaudiments sobre la gespa del mateix Camp Nou.
Aquesta situació no és nova entre els dos equips, tot i que les últimes Lligues s'hagin decidit gairebé sobre la botzina, tancant la porta a qualsevol passadís entre culers i merengues. El Barça sap què és aplaudir el rival en el seu camp. I és que ho va fer el 7 de maig del 2008. L’equip, aleshores entrenat per Frank Rijkaard i empès per un Leo Messi imberbe, va homenatjar el Madrid en un Bernabéu que es va omplir de càmeres per immortalitzar el moment.
La polèmica entre els dos equips va viure un capítol ben recent. L'últim títol del Mundial de Clubs del Madrid va obrir el debat sobre si el Barça havia de fer-li el passadís en el Clàssic del passat 23 de desembre. "En aquest club, el passadís se sol fer quan participem en el torneig de l'equip campió, i ara no és el cas", va dir Guillermo Amor, representat de Relacions Institucionals del Barça. El 0-3 final ja va ser un generós 'homenatge'.
Líder total
Els entrenadors tendeixen a valorar molt la Lliga. “És el títol de la regularitat”, diuen. I amb aquest pretext, sembla indiscutible que el Barça ha estat l’equip més regular d’aquesta temporada. Les estadístiques, una altra vegada, es tenyeixen de color blaugrana. Ningú ha marcat més gols (74) ni n’ha encaixat menys (13) que el Barça en les 29 jornades de Lliga. Messi és el pitxitxi (24 gols) i el màxim assistent (12).
EFE
Ernesto Valverde assegura que la plantilla no se centra en els seus números perquè això, segons ell, és el primer pas per caure. Amb la idea que el passat no serveix per res, Valverde ha aconseguit que el Barça sigui l’únic invicte de la Primera Divisió (23 victòries i 6 empats). Ningú s’atreveix a discutir el domini d’un equip que va recuperar el rumb després de la desastrosa Supercopa d’Espanya gràcies a la defensa i a un Messi pluriocupat, capaç de marcar i fer jugar sense perdre brillantor.
Un dels reptes que pot fixar-se el Barça de Valverde és trencar el rècord de la Lliga dels 100 punts de Tito Vilanova (2012/13). Si l’equip guanya els últims nou partits (27 punts) acabarà amb 102 punts. Un ornament a una temporada que va camí del triplet.